Portugal, 1813. Wellington hviler sin hær, inden offensiven mod Napoleon.
Men i ingenmandsland mellem hærene i bjergene i det nordlige Portugal-
- er andre styrker stadig aktive.
Du der, hvad helvede laver du her?
- Eskorterer Lady Fanhingdale. - Hvem er det, din nar?
Jeg må protestere, sir. Og få de bøller ud af kirken.
Skyd ham, Smithers.
Lady Farthingdale, Sir. En god slat penge værd, vil jeg tro.
Lord Fanhingdale er et heldig svin, hva', Marskal, mon Ami?
Men den kappe er som for meget sovs. Den skjuler den madens sande smag.
Tag tøjet af hende, Kelly!
Jeg gør det selv.
- Hvad er din mands navn, madame? - Sir Augustus Farthingdale.
- Er han general? - Han er oberst, som Dem.
Var din tunge, my lady. Hvis du da overhovedet er en lady.
Du ligner en portugiser.
Her er min forlovelsesring, med initialer. Her er beviset.
- Hvor længe har du været gift? - 6 måneder.
Så har glansen endnu ikke forladt det, hva'?
Hvad laver du ved denne kirke?
Statuen af jomfru Maria skulle have særlige kræfter.
Jeg kom for at bede om et barn.
Så Lord Farthingdale skyder med løst krudt?
Jeg skal gerne give dig en ordentlig mave inden solnedgang.
- Madame, er din mand rig? - Meget.
Tænk, hvor meget han vil give for at få hende tilbage.
- Meget. - Hør.
- Hvis maven er fyldt af Hakeswill? - Ingenting.
Så må du holde dig fra hende, og hende fra i går, til vi får guldet.
Du må finde en anden kylling til din gryde.
Den her er min. Send hende til kroen.
Behandler briterne allierede sådan?
Vi står ikke under noget flag. Vi kæmper for os selv nu.
Madame, du vil spise med mig i aften.
Jeg laver kylling, med hvidløg og olie, og en fin rødvin.
- Godmorgen, sir. - Jeg har fået et brev om løsepenge.
De vil, jeg sender Sharpe med guldet. Hvorfor vil de have ham?
- Hvor skulle jeg vide det? - Det finder du ud af!
Hvorfor står du for efterretning, når De ikke ved, hvorfor de vil have ham?
Det er kun én af to ting, jeg ikke forstår, sir.
Den anden er dit besvær for Augustus Farthingdale.
En nar fra England, der søger ære i Spanien, med nogle få heste.
I det mindste kender De ham.
6 uger, så lader han sin kone vade til en landsby tæt på grænsen.
Nu har desertører taget hende til fange og kræver penge for hendes Iiv.
Han har pengene. Han er rig, lad ham betale.
Dette brev er fra London, Nairn.
Sir Augustus er udnævnt til kongens udsending i Portugal.
Vore allierede. Alt hvad vi vil have, skal vi bede sir Augustus om.
- Gud. - Han er her om få timer.
Han vil høre, hvordan vi redder hans kone.
- Hører du mig? - Jeg hører dig, sir.
Så hør godt efter.
Frøerne angriber snart. Jeg har brug for portugiserne.
Jeg har brug -
- for venner. Sir Augustus er den ene, der kan gøre alt.
Han vil presse hårdt, for at få sin kone tilbage.
Så jeg vil presse dig hårdt. Og du, Nairn?
Jeg presser kaptajn Sharpe hårdt.
Sikke et spil.
Ramona, min gamle ven.
- Du der, sergent? - Obersten, åh, Gud.
- Rejs dig, sir. - Bliv liggende, sir.
Jeg kommer, oberst.
- Her er jeg, hvordan går det, sir? - Navn, rang!
Sergent Patrick Harper. 95'ende rifler.
Jeg hørte dem bande, sergent. Hvor vover du bande for en officer?
Det må du meget undskylde, sir. Det må være hoppet over læberne.
- Hvem er disse barbarer? - De er udvalgte mænd, sir.
- De bærer det hvide modsbånd. - Det varer ikke længe.
Og du mister striberne, Harper.
Lord Wellington vil høre om jeres utidige opførsel.
Undskyld mig, sir. De var under min befaling, sir.
Din befaling, sir? Hvem er du at befale?
Jeg er officer, sir.
- Er de officer, sir? - Ja, sir.
Kaptajn Sharpe, 95'ende rifler.
Sharpe Jeg har hørt om dig i Lissabon.
Er det Dem, Wellington har forfremmet?
- Ja, sir. - Jeg mente altid, det var dumt.
Jeg vil tale med Wellington om din opførsel.
Er det dem, sir Augustus? Major Nairn fra Wellingtons stab.
- Jeg antager De er Farthingdale. - Det er mig, Nairn.
Jeg vil klage over en af jeres officerer.
Lord Wellington venter jer. Han vil tale om det, I skrev i brevet.
Jeg vil gerne bade og skifte først. Hvor er mit telt, Nairn?
Sidste til højre. Jeg varmer vand til jer.
Den oberst kom for at gøre dig til major, kan du tro det?
Ikke rigtigt, sir.
- Højre for Gud, Sharpe. - Det er venstre.
- Jeg sværger for Gud, Sharpe. - Så jeg missede forfremmelsen?
Måske ikke.
- Wellingtons telt, kl 19.00. - Hvorfor?
Hvad når jeg får klagen?
Vær en mand, Sharpe. kravl i støvet og æd jord.
Men tag først hestene fra raketterne.
Måske er jeg heldig. Måske sender en af raketterne mig til himmels.
Det er den rette ånd, Sharpe.
Meget pålideligt, løjtnant. Ti salver, alle missede.
- Hestene, Harper. - Vent.
En sidste salve?
Jeg var gal, hvis jeg ville se en salve mere, løjtnant.
Okay, en sidste. Men misser I, så tager vi hestene.
- Igen, Pat. - Sir!
- Hvor går I hen, sir? - Får lidt ro, i laden.
Raketsoldater, lad!
Okay, vis flaget, Pat.
Jeg har mødt sergenten fra Badajoz, Billy Smith.
Han lå ved Shorecliff, hvor raketterne bygges.
De sagde de sigtede væk, men de kommer lige mod os.
- Buenas dias, hvor er Richard? - I laden.
Raketsoldater, bered afskydning.
Tilbage, Teresa.
Tænd lunten. Tag afstand.
Teresa!
Goddag, frk. Teresa. Fan/el, miss Teresa.
Sig til Gilliand at han klarede det.
- Han kan beholde hestene. - Sir!
Jeg har savnet dig. Hvordan har vores datter det? Hvad med Antonia?
- En fri ånd. - Som sin mor.
Hvad lagde du først mærke til?
Hendes øjne. Hun ser alt. Hun bliver en dygtig Skytte, som du.
My Lord, denne Sharpe er fem minutter forsinket.
For ikke at nævne hans opførsel i morges. De må tale med ham.
Undskyld, oberst. Vi var grebet af din bog.
"Tips til unge officerer i krig, -
- med reference til Spanien".
Tillykke. De skrev bogen før De kom til Spanien, det viser selvtillid.
Absolut. Fantastisk, sir Augustus.
Jeg værdsætter jeres venlige ord, my lord.
Men min kone bekymrer mig meget.
My lord.
Goddag madame. Oberst Fanhingdale, hoffets udsending i Lissabon.
Commandante Moreno, fra de spanske guerillaer.
Hun skal deltage i operationen. Og Sharpe, fra 95'ende.
Vi har mødtes. Der er sent på den. Jeg tåler ikke manglende punktlighed.
Jeg undskylder. Inspektionen af raketterne varede en time.
Det skuffer mig, de ikke fik hestene.
- Kan raketterne bruges, Sharpe? - Ikke som præcision, men lyden.
- Lyden er skræmmende. - Blev du bange?
Jeg var meget bange, sir.
Er Sharpe den rette at sende med løsepengene, sir?
Han flygter vel ikke ved første skud?
Hvem er tåben?
Jeg kom ikke for at høre om raketter. Hvad med min kone, sir?
- Har de løsepengene? - 500 guineas.
Godt. Desertørerne vil have pengene fra Sharpe.
Han kender vel skurkene, fra da han var menig.
Det kommer ved forfremmelse til menige. Jeg støtter det ikke.
My lord, må jeg tale?
Sir Augustus har nok ret i, at de der spørger efter mig kender mig.
Jeg var en streng sergent.
Det er rimeligt at tro, de vil løse gammel gæld og skære halsen på mig.
Men kan Augustus ikke lide mig, så lader jeg gerne ham rejse selv.
Jeg acceptere Sharpe som sendebud, hvis de kan, my lord.
I gang, Nairn.
Vi er her. Adrados er her.
Tre dages march i terræn.
Spanierne kalder det Guds vej, da det er en vej fra Portugal til Spanien.
Vi kan eskortere pengene til floden. Der standser vi ved et son flag.
Sharpe og en til fortsætter, kun med personlige våben.
Bliver der problemer, har de lovet at skære halsen på lady Fanhingdale.
Blandt andet. Det var alt, my lord.
- Hvad siger De, Sharpe? - Ved daggry, sir.
Lyder fint. Oberst?
- Jeg ville gerne rejse selv. - Så tager de dig og hæver prisen.
Jeg har visse bekymringer om Sharpes og hans mænds opførsel.
Min kone er en dame. De bør indprente Sharpe visse standarder, -
- i opførsel, som han ikke nødvendigvis er opdraget med.
Hvor vover han tale sådan, my lord?
Morenos kender mænd af ære og vi kender mænd der plaprer.
Sir Augustus plaprer. Luk munden, før jeg gør det.
Hvor vover De, madame?
Sir Augustus har en pointe. Dine mænd kan være grove.
Sir Augustus har skrevet en bog om opførsel, som de bør læse i aften.
Der står gode ting. Hør:
"Under march skal geleddet holdes. Ingen banden må finde sted."
Læs den del for dine mænd, efter aftenbønnen.
Vilde heste kunne ikke stoppe mig.
Tal ikke om heste, Sharpe. Ud!
Var De en mand, ville jeg udfordre Dem til duel. Og dræbe dig.
Tæt på. Hun kaldes "Nålen", spørg mig ikke hvorfor.
- Er jeg i fare? - Eskorter obersten sit kvarter.
- Sharpe hold hovedet koldt. - Han vil gerne blive major.
- Tror du, vi får hende? - Aldrig i livet.
Når de får pengene, knepper de hende til døde. Uanset hvad.
Det er Sharpe jeg har ondt af.
Hvor blev den af? Hov, der er den. Her. af sted med dig.
Nej, Harper.
Drik ud.
De brave 95'ere. Først i strid og sidst ud igen.
Hør her, gutter: "Soldater skal ikke omgås kvinder i varmt klima."
Hørte du gjorde Ramona tyk. Godt arbejde.
Tak. Det føles sjovt at være far.
Jeg er glad for det og jeg er ikke en god far.
- Du skal ikke opkalde det efter mig. - Det gør jeg ikke.
- Fuld tryk på Fanhingdales telt. - Fanhingdale, Harper.
Han spreder penge som skidt, for at finde snavs på dig.
Han talte med mig om dig og Teresa.
- Hvad sagde du? - At du var gal med Teresa.
Han blev glad og gav mig en sølvskilling.
Godt, giv den til Ramona. Hun har fortjent den.
Først din tykke mave, nu hendes egen. Godnat.
- Godnat, sir. Godnat, frk. Teresa. - Godnat.
Hallo! Er det for meget at bede jer flytte jeres fede røve?
Giv Sharpe lidt privatliv.
De får en Voltaire og en De Sade, for den sir Augustus.
- Men kom tilbage med den. - Naturligvis, sir.
- Godnat, sir. -Godnat, Harris.
- Det er jul om to uger. - Er for koldt til at tage den af.
- Kan du ikke tage den af i sengen? - Jo.
- Jeg hader ham Fanhingdale. - Han savner bare sin kone.
Jeg har det lige sådan med dig, nogen gange.
Jeg har det ligedan med Antonia. Jeg savner hende.
Hun må være meget smuk, hans kone.
Smuk? Hvordan kan du vide det?
Siden han var glad, for du var gal med mig.
Han var bange, for du skulle blive vild med hans kone.
Du tænker hurtigt som en raket. Jeg kan ikke følge med.
- Er det sandt, du er gal med mig? - Harper hører lidt dårligt.
Jeg sagde, jeg var gal på dig.
Ikke underligt, Harper var så glad.
Fordi han skal være far?
Nej, fordi han fik en skilling
Umuligt.
- Hvad sker der, Isabella? - Det er bedste ikke at se.
Bare rolig. Jeg er gift med en fransk oberst.
Vi blev forelskede inden krigen. Han er modig, han kommer snart.
Jeg er gift med en engelsk oberst. En kujon.
Han kommer slet ikke.
Bring min kone hjem, så får I en guinea hver.
Nogen klager over opførsel, så får I galgen.
- Opfør dig pænt. - Ja, sir.
Overtag, kaptajn Sharpe.
- Har du stadig ondt af ham? - Vi går, Harper.
Soldater, til våben!
Højre om.
March!
Se til højre.
Perkins.
Her, Kelly.
Velkommen hjem, Sharpie.
Intet under Harris læser Voltaire.
"Dieu n'est pas pour les gros bataillons -
- mais pour ceux qui tire le mieux".
Gud står ikke med de største bataljoner, men de bedste skytter.
Godt for en frø.
Tror du, desertørerne overgiver hende i morgen?
Selvfølgelig, når de får pengene.
Du er en dårlig løgner, Richard.
Så kan jeg aldrig være utro. Du ville straks opdage det.
- Ser du, hvad jeg ser? - Af og til, var jeg hellere blind.
- Det ligner en hel hær. - Ikke bare det. Se uniformerne.
Gud, der er også franskmænd.
Og spaniere og portugisere.
Hvis nyheden spreder sig, så ryger disciplinen derhjemme.
Vil I se noget sjovt, lady? Duk jer!
- Håber ikke, han dræber Sharpie. - Hvorfor?
- Jeg vil selv dræbe ham. - Du må vente, til vi har guldet.
Rigtigt.
Kom så, Sharpie.
- Kender du ham? - Nej, og han ikke mig.
Men jeg var med ved Talavera, da han kæmpede mod frøerne.
Han husker det nok ikke. Officerer ser ikke lavere rang.
- Vent, parlez vous anglais? - Oui.
- Vil du ikke have guldet, desertør? - Kalder du mig desertør?
Hvad skal jeg ellers kalde en hund som dig?
Dø, desertør!
- Dræb den franske skid, sir. - Michel.
- Våbenfred, på din ære. - På min ære, monsieur.
Jeg er kaptajn Richard Sharpe, Wellingtons 95'ende regiment.
Så De er ingen desertør?
Vi er på samme ærinde, monsieur. Det er deres idé om en spøg.
Få os til at kæmpe med hinanden. De ser nok på deroppe fra et sted.
Harper, slip ham.
Legen er slut. Vil I have pengene?
Tag damerne med.
- Dubreton, bataljonsleder. - Oberst? De taler godt engelsk.
Min kone er engelsk.
- Har I gidsler her? - Min kone.
- Ved de, De er hendes mand? - Nej.
Jeg er glad, for du kunne komme, Sharpie.
Hvordan med ryggen?
- Hvem er det? - Han hedder Hakeswill.
Obadiah Hakeswill.
Han fik mig pisket engang. Fik Harper pisket.
Han forsøgte at voldtage min kone. Jeg svor at dræbe ham.
Hvordan har din spanske hore det, Sharpie?
- Skyd, så dør jeres marskal. - Hold inde.
- Mes amis. - Slip ham.
Jeg sagde, slip ham!
Mine venner. Lad os ikke slås.
Lad os spise. Bien? Va ici.
C'est bon, trés bon
Det er Deron. Han kalder sig "Marskal pot au feu". En god kok.
Nok frøsnak Sharpie. Vil I have kvinderne, så giv mig guldet.
Hør. Vores kvindelige gidsler.
Hun forsøgte at flygte. Vi brændemærker hende. Det gør ondt.
Vil I se damerne, Sharpie? Følg mig.
Det er sjovt, vi har en engelsk kvinde til franskmanden.
Og en halvt portugiser til Farthingdale.
Sjovt
Dupont!
Hende her er din, oberst.
Men ingen frøsnak. Et ord, så er det tilbage i cellen.
Tal engelsk, som kristne.
Madame, jeg er oberst Beauchamp. Jeg kender din mand, oberst Dubreton.
- Han sender sin kærlighed. - Har han det godt, oberst?
Han er meget bekymret for dem, madame. Og De?
Jeg falmer i min blomstring. Tabt i ensomt mørke. Ensomt mørke.
Jeg forstår, hvorfor han elsker dig så. De er smuk og brilliant.
Hvor er det sødt. Så er det Sharpies tur.
Kom med Lady Fanhingdale.
- Kaptajn Sharpe fra 95'ende. - Isabella, Lady Fanhingdale.
- Jeg skal bringe Dem hjem, my lady - Sharpie, vi har skiftet mening.
- Vi skal have dobbelt. - Vi betalte!
Det betalte hendes dyd, men kun i fem dage.
Kom tilbage samme tid, med det dobbelte, sir.
Hvordan skulle vi vide, I slap hende da?
Du må stole på mig. Kommer I et minut for sent, så får de en tur.
Sender dem rundt blandt drengene. Det bliver sjovt.
Vis dine dyder, my lady.
Klæd hende af.
Kender jeg ikke dig? Fra slaget ved Talavera.
- Jeg tror, jeg kan huske dit navn. - Ingen navne til de menige, Sharpie.
Lad franskmanden.
Nej, hvis I vil ydmyge nogen, så ydmyg mig.
Vis Sharpie, hvad du har, my lady.
Op med blikket, Sharpie. Eller jeg prygler hende.
Af med tøjet, frue.
Mit kompliment, frue.
Skal jeg hilse din mand? Har du en besked?
Kom snart igen, kaptajn Sharpe.
Så er det nok, Sharpe. Før dem væk.
Jeg har en besked fra general Wellington.
General Wellington lover-
- at hænge alle, der ikke møder op ved vores post senest nytår.
Fem dage, Sharpie.
Min kone er en rolig kvinde, men hun virkede hysterisk.
Hun citerede digte. "Jeg falmer i min blomstring. Tabt i ensomt mørke."
Se om nogen kender digtet.
- Hvorfor? - Jeg tror det var en besked.
Det angår ikke mig.
Det kan måske redde Lady Fanhingdale.
Vil De ikke redde deres kone?
Jeg er villig til at dø for hende.
Mine franske overordnede spilder ikke Iiv, for at redde min engelske kone.
- Hvad gør De nu, Oberst? - Min eskorte, jeg må gå.
En mand uden rang beordrer en oberst?
Har I ikke majorer, der beordrer generaler? Vær forsigtig.
Det er manden, der vil opgive min kone. Han har ingen ære.
Englænderen?
Jeg taler engelsk, Dubreton. Og han taler vist ikke fransk.
Jeg hedder Ducos, major Ducos. Og De?
Kaptajn Richard Sharpe, 95'ende riffelkompagni.
Den samme Sharpe, der stjal en ørn ved Talavera?
"Stjal" er et stærkt ord. Jeg fandt den i en fransk række.
Den der finder det, må beholde det.
Kom, oberst. Vi har spildt tid nok i Kom Adrados.
Det var et tåbeligt ærinde.
"Tåbeligt ærinde"? Mandens kone er holdt som gidsel. Hvad skal han gøre?
Finde en ny. Ligesom du må gøre, skulle jeg fange din kone.
Sig Teresa, at hun vil få en skøges skæbne, hvis Frankrig får hende.
Du er død, Ducos.
De er spion, Ducos. Og ikke en god én.
Mine overordnede hører, at de franske har en agent i området.
Og når min kone fanger dig bag vores linjer, så dør du som en hund.
Adieu, monsieur Ducos.
Vil du ikke svare på mit spørgsmål?
- Er Lady Fanhingdale smuk? - Hvis man synes om den slags stil.
- Så du hende, Harper? - Ja, det gjorde jeg.
Hun er slank, men kun/et, hvis du forstår?
Harper, jeg har en halv flaske god irsk whisky fra Salamanca.
- Du er død, hvis du taler, Harper. - Død, men også fuld, sir.
Må Gud tilgive mig, Hun måtte klæde sig af for Sharpe, -
- så han skulle få ondt af hende.
- Hvornår skal du tilbage? - Hvem siger, jeg skal tilbage?
Du, ved ikke at snakke om hende.
"Jeg falmer i min blomstring i ensomt mørke", det er mig.
Min rapport, sir.
Beklager vi fejlede, sir.
Glem Lady Farthingdale.
Det vigtigste for mig, er at De fik det bæst, major Ducos, røget ud.
Godt arbejde, Sharpe. Ducos er en værre én.
Bonapartes højre hånd.
Ducos skaber altid besvær omkring sig.
Han spejder til at angreb fra nord. Jeg kan lugte det.
Det kan vi ikke vide med sikkerhed. Og imens har vi Lady Fanhingdale.
Wellingtons telt klokken 18.00. Puds dig op for Fanhingdale.
Han vil have en rapport
- Lansere? - Nej, raketsoldater, sir.
Jeg ved det, men de ligner lansere.
De kunne gå for kavaleri, hvis vi sænkede lyset.
Lansere? Jeg må protestere. Vi er raketsoldater.
Ikke kavaleri.
- Lansere! - Det er vi ikke trænet til.
- Vi skyder raketter. Vil du se igen? - Nej.
Vi ramte næsten laden i morges. Og jeg har ladt en raket.
- Nej. - Tænd.
Betyder det, De ikke kan bruge os, hr. Sharpe?
Jeg skal nok finde noget at bruge jer til.
Vær du bare helt rolig.
Raketsoldater, lad!
Så du fejlede, Sharpe?
Det var ikke hans fejl, sir.
Det ville jeg gerne tro.
Sharpe blev sendt efter min kone og hun er her ikke.
Hoffet i Lissabon vil høre hvorfor.
Der er for dårligt og jeg holder Dem ansvarlig.
Vi bliver nok begge holdt ansvarlige, for at miste din kone og Spanien.
- Hvad mener De, sir? - Major Nairn.
Jeg har tre punkter.
Først om Adrados. Vi troede det drejede sig om nogle få desperados.
Sharpe rapporter en hær i britisk uniform, der dræber spanierne.
Dette truer vores alliance med Spanien.
For det andet, vil det ødelægge moralen op til en kold jul.
Rygtet siger, at der et paradis i bjergene. God mad, ingen prygl.
Ville du ikke desertere? Det ved jeg, jeg ville.
Gode tropper? Aldrig.
Vær ikke dum, sir. Disciplin er et stenkast fra anarki.
Hør godt efter, oberst. Hvad mener De, er den ypperste dyd, sir?
For franskmanden er det revolution.
For parykker er det snak.
At kunne gøre alt, der ikke forstyrrer nydelsen.
For menige soldater er det anarki. At kunne gøre hvad som helst.
Men for mig og Bonaparte, er den ypperste dyd orden.
Vi er ikke parykker.
Vi ved, at en mand kan elske sin næste mandag og dræbe ham tirsdag.
Hvis ikke desertørerne dør, splitter de min hær bedre en Bonaparte.
Tak for at De ikke glemmer det.
Deres tredje punkt, Nairn.
For det tredje, rapporter Sharpe, at oberst Dubreton -
- rådgives af major Ducos.
Ducos er en værre en, sir.
- Det ved jeg, sir. - Vi er i samme branche, sir.
Hvorfor advarer Dubreton om ham?
Dubreton er splittet mellem land og kone.
Han forråder ikke Frankrig, men flygter Ducos angriber Adrados.
Vi tror Ducos planlægger invasion.
De kan sende en styrke, under foregivende af at dræbe desertører.
Men jeg tror de vil beholde Adrados, for at få soldater ind i Portugal.
Hvis franskmændene angriber, så dræber de jo gidslerne.
Ducos er ligeglad. Vi må udnytte det, før han gør.
Men sender vi en styrke, så dør din kone.
Det må De undskylde, sir Augustus.
Det er ikke din fejl, tingene ikke er som parykkerne tror de er.
De må forvente at få lidt af skylden i London.
De ved hvad de vil sige, "Hvordan kunne han lade sin kone blive taget?"
Den slags. Forstår De hvad jeg mener, sir?
- Hvad forslår De, my lord? - Sharpe har forslaget.
Han har en dristig plan, der ikke er for de frygtsomme.
Den kan virke.
Hvor ved vi, de er i Klosteret?
Oberst Dubretons kone er engelsk og om hendes velbefindende, sagde hun:
"Jeg falmer i min blomstring."
Det er fra et digt af Alexander Pope om hedder "Eloisa og Abelard".
"Nu varm i din kærlighed. Nu falmer i min blomstring.
Forladt i klostrets ensomme mørke."
Smukt.
Hyrden sagde at "klostret" er den øverste balkon.
Nonnerne sov der.
Hvis vi kan sikre balkonen med våben og ammunition,-
- så kan vi beskytte kvinderne til der kommer forstærkning.
Og naturligvis kommer de tæt efter med hovedstyrken, sir Augustus.
Ja, naturligvis skal jeg lede redningsaktionen.
Jeg ser ingen rolle til Dem, Sharpe.
En gruppe kan ikke ledes af en kaptajn, der kræves en major. Regler.
Men vil de støtte en major i ledelse af aktionen?
Absolut.
Nairn, læs brevet som prins Regent skrev til Sharpe.
- Prins Regent? - Sharpe har også venner ved hoffet.
I London, ikke Lissabon.
Regenten har fulgt Sharpes karriere, siden han tog den ørn ved Talavera.
Læs, Nairn.
"George den tredje, ved Guds nåde, Storbritanniens, Irlands, etc. etc.
Til vores tro og elskede Richard Sharpe.
"Vær hilset. Vi udnævner Dem hermed til major i Spanien og bla, bla ..."
Tillykke, major Sharpe.
Nu kan De kommandere gruppen.
Alt i orden nu, oberst?
Jeg betvivler ikke Regentens dømmekraft.
Men denne major, der leder er avanceret operation, -
- har intet ur!
De kan låne mit, sir. Sørg for at aflever det tilbage.
My lord, undskyld mig.
Hvordan kommer De ind?
Jeg går ind juleaften.
Glimrende idé. De vil være dødfulde.
- Og forstærkningerne? - 60 rifler, de kommer i aften.
Kommer Teresa, commandante Moreno, med os til floden, sir?
Nej, Nairn sender hende nordvest på for at spejde.
Sig fan/el nu. Træd af.
Ja, sir.
- Ret farligt forehavende, hva'? - Ja.
Soldater, Holdt!
Præsenter gevær!
Venstre om!
Få styr på det, sergent.
Jeg elsker dig.
Må Gud være nådig, Cooper.
Disse arme stakler kender vel ikke Sharpe, gør de Sergent Harper?
Nej, hr. Cooper.
Ved de, han reddede Wellingtons liv?
Nej, hr. Hagman.
De ved ikke, han skød tre dragoner ud af sadlen, på 30 sekunder.
Nej, hr. Harris.
De ved ikke Sharpe skød en mand,-
- For at have rust på aftrækkeren. - Nej, hr. Hagman
At han skød en officer for at have støv på knapperne.
Hvad var det Sharpe mente gjorde en god soldat?
Husk mig på det.
Det major Sharpe mener gør en god soldat, -
- er evnen til at skyde tre skud i minuttet. Uanset vejret.
Husk det.
Stille, gutter. Her kommer han, djævlen selv.
Rifler, ved skulder!
60'ende rifler, melder sig til tjeneste. Præsenter gevær!
Dine mænd er beskidte. Det er en skændsel.
- Hvad hedder De, mister? - Kaptajn Frederickson, sir.
- Har De ingen undskyldninger? - Mænd beskidte, rifler rene.
- Hvad smiler De af, sergent? - Intet, sir. Undskyld, sir.
En god soldat bør have en god grund.
- Navn? - Rossner, sir.
- Hvad gør en god soldat? - Ja, sir
Han kan affyre sin riffel tre gange i minuttet, uanset vejr.
- Hvad smiler De af, Frederickson? - Jeg smiler ikke, sir.
Jeg fik flækket kæben af en kolbe. Jeg har kunstige tænder.
Jeg fik smilet gratis.
Jeg fik også håret, fra en hest, sir.
- Ved De, hvad der gør en god soldat? - Ja, sir.
At holde kæft, når en officer stiller dumme spørgsmål, sir.
- Du er ligeglad, ikke, Frederickson? - Jeg gør bare min pligt, sir.
Du skal nok kunne bruges. Stå rør, Frederickson!
- Den bedste Skytte? - Taylor, sir.
Okay, Taylor, en skilling siger, De ikke kan slå nogen grøn udvalgt.
Perkins, giv mig den.
Okay, Taylor, gør klar
Utroligt, Perkins skød gennem Taylors hul.
Sig mig, Frederickson, hvad kalder drengene dig, bag din ryg?
Søde William.
- Kan Harris ikke gøre det? - Han har ikke figuren.
Det er ikke fair. Det er altid mig.
Jeg protesterer, sir. Vi har fået taget vores krudt. Vi er snydt med.
Jeg må protestere.
Det er enten det, eller at gå i kjole, raketmand.
Det her er ikke et job for en soldat.
Hvis De ikke kan lide det, så kan De tage vagten.
Allez!
Bare rolig, Lady Farthingdale, De får rig lejlighed til at vise dine dyder.
Vil I have en gås mere at plukke, drenge?
Så snart Sharpie kommer, kan vi åbne hans mave.
- Du kan komme med ned til dansen. - Morder!
- Vi ses præcis kl. seks. - Ja, sir.
Glædelig jul, sir. Og held og lykke.
Hold den oppe, Perkins. Det er Ramonas bedste og eneste kjole.
Kammerat, giv en hånd med den her.
Hvem der?
Dem husker jeg.
Kelly, Cannaught Rangers.
Du dræbte en dragon i Talavera.
Det huskede de ikke, da de pryglede mig.
Men jeg huskede det, gjorde jeg ikke, Kelly?
Passer, ven.
- Vil De falde ind, Kelly? - Tak, sir.
Cooper.
Madame Dubreton?
- Kaptajn Sharpe. - Bare rolig. De er snart ude.
- Glem mig, tag Isabella. - Harper.
Sæt Hagman og Harris på vagt, I andre, få lidt søvn.
Isabella.
Richard, undskyld. Jeg troede
Mine mænd er her. Få, men nok til at nå daggry.
- Hvad sker der ved daggry? - Der skal der komme forstærkninger.
Jeg vidste, De ville rede mig.
De har ikke ændret dem på tre år.
Jeg er steget i graderne, ligesom dem selv, my lady.
Fortæl, hvordan blev de gift med sådan en vigtig mand?
Jeg var en hertugs elsker.
Da sir Augustus blev interesseret, sagde hertugen, jeg var en slægtning.
Fra luder til hertuginde, hva'?
Han er en snob. Da han fandt ud af, jeg var en luder, var det for sent.
Han måtte fortie det.
- Hvorfor tog han dig til Spanien? - Nok, for at gemme mig.
Her er færre spørgsmål.
Hvor længe er der til daggry?
Tre timer.
Det er min mands ur.
Han lånte mig det for natten.
Må jeg foreslå en lignende ordning med noget andet af hans?
Vi kan kalde det æresgæld.
- Jeg har en anden kvinde nu. - Ja, men hun er her ikke.
- Har De ingen moral? - Har De læst Voltaire?
Ja, han ved meget om finskytter.
Han ved endnu mere om moral.
Voltaire skriver:
"Jeg har ingen moral og alligevel er jeg en meget moralsk person."
Sådan tror jeg, jeg er.
Det tror jeg også, du er.
Det lugter langt væk af problemer.
Jeg bliver her. Rid mod syd. Fortæl Sharpe at frøerne er på vej.
Han skal forsvare byen, for enhver pris, til forstærkningerne kommer.
Hvad er han oppe imod?
Mindst et regiment. Jeg havde ret, Adrados er strategisk vigtig.
Så dør han ikke før daggry, så møder han franskmændene ved solnedgang?
Selv med sir Augustus er de ti til én i undertal.
Gid jeg havde ører som dine, McDuff.
Jeg gad vide, hvad den djævel Ducos tænker.
Glem din kone.
Tænk på Frankrig. Jeg ved, General Chaumier ville være enig.
Jeg er ikke enig med dit ansigt, Ducos.
Giv mig en sidste chance for at redde min kone.
Du spilder tid. Vi må angribe.
Madame Dubreton er charmerende.
Måske skulle Dubreton have et par timer til at redde hende.
Det er ligegyldigt. Hun er død.
Ærgerligt det ikke er min kone. Fan/el, Dubreton.
Læg an!
Udvalgte mænd!
Frøken, kom, af vejen, vi
- Hvad fanden er det? - Jeg låste for en time siden.
Godt.
Fyr!
Lad!
Jeg overgiver mig!
Regningen er betalt, sir.
Udvalgt, Kelly
Hakeswill har taget Isabella.
Sharpies luder! Læg pistolen eller jeg skyder hovedet af hende.
Skyd ham!
Læg pistolen. Hvis De skyder, så giver jeg Dem til Sharpe.
Jeg overgiver mig. Gør som De vil med mig,-
- men lad ikke Sharpe få mig. - Aftale.
- Giv deres ord, sir. - På at ordne Dem selv. Det gør jeg.
Tyve døde og Hakeswill er ikke blandt dem.
Isabella er væk. Jeg er heldig, hvis jeg slipper med en krigsret.
Det var en modig kamp og du gjorde det godt. Fortæl lapsen det.
Hvor er min kone, Sharpe?
Major Nairn, sir.
Det gør mig ondt, Sharpe.
Teresa ...?
Du må ikke dø.
Jeg elsker dig. Jeg har givet dig en datter.
- Det var min tid. - Vær sød Vær sød ikke at dø.
Du stoppede mig aldrig, i at gøre hvad jeg måtte.
Det var derfor, jeg elskede dig så højt.
Du slap mig fri.
Slip mig fri nu, Richard.
Vær sød.
Det gør mig meget ondt, monsieur.
Her er manden, der dræbte din kone.
En løgner, tyv, voldtægtsforbryder -
- og morder.
Det er ingen mand. Tag det væk.
Sarah.
Major Ducos, udsendt af general Chaumier, der er få kilometer herfra.
Jeg har en besked til byens kommandør.
De må undskylde major Sharpe. Hans kone er lige blevet myrdet.
Hvad er beskeden?
General Chaumiers hilsen. I har en time til at overgive Adrados.
Det skal jeg sige major Sharpe, når han kommer sig. Tak, major Ducos.
Jeg ville gerne have kondoleret for major Sharpes kones død, -
- men ikke når det er den luder, der gik i krig mod Frankrig.
Au revoir, monsieur.
Jeg har en besked til general Chaumier.
Sig, at vi vil kæmpe til døden.
Sharpe må være sløj. I er i undertal, ti til én.
Der bliver ingen betingelser, efter én time.
Til døden.
Jeg bestemmer her, Major Sharpe.
Vi forhandler med det samme.
Din kone var en luder. jeg ved det, for jeg har været hendes elsker.
Hvis det kommer ud, så bliver du til grin i Lissabon og så i London.
Rejs nu, så sværger jeg intet at sige.
Men jeg elsker hende
De er en forbandet løgner.
Til døden.
Oberst Dubreton.
Da Sharpe er så bestemt, vil vi ikke sænke os til at bede om din kone.
Madame.
Fortæl general Chaumier at jeg har heste, soldater og artilleri.
Sig Voltaires ord til ham: "Gud står ikke med de største bataljoner, -
- men med de bedste skytter."
- De sagde, De ikke talte fransk. - Jeg løj.
Min kone læne mig det. Hun læne mig meget.
Men vigtigst, ikke at sige fan/el.
En dag siger jeg fan/el til Dem.
Afgjort.
De har 100 mænd, Sharpe, men heste og artilleri?
Rifler, læg an!
Fyr!
Præsenter gevær!
Rifler, venstre om!
- Læser majoren Voltaire? - Ja.
Han er meget klog.
Ser du, han begraver sin kone på bjerget, Ducos.
Han vil begraves, før han opgiver.
Han bluffer. Han har kun 100 mand, general.
Han har heste, soldater og artilleri.
- Det sagde han, ikke elskede? - Det sagde han.
Han løj. Jeg så hverken kavaleri eller artilleri.
- Han bluffer. - Det gør vi også, Ducos.
Dette er en rekognosceringsenhed. Vi har kun infanteri.
Mine ordrer lyder på tilbagetrækning ved modstand.
Mine ordrer fra Paris er at presse briterne før nytår.
Jeg siger, angrib nu, sir.
Major Ducos.
Jeg vil angribe på din forsikring om ingen heste og artilleri.
Men på skrift.
Selvfølgelig, general.
Jeg tager hele ansvaret.
Selvfølgeligt tager jeg også æren for succes.
Vive Ia France.
Første række, knæl!
Når vi går frem på linje, står hver ært alene.
De er svære at samle op med en gaffel.
For at spise ærterne, samler vi dem i en klump.
Og så Tager vi dem i én bid.
Hvordan vil major Sharpe samle jeres ærter?
Kavaleri. Men han har intet. Måske har de misforstået, my lady.
Kavaleri!
Mon dieu!
Kavaleri.
Fyr!
Hr. Gilliand.
Raketartilleri, klar til affyring!
Tænd!
Godt skudt, søde William.
Godt arbejde, hr. Gilliand.
Vi når nok snart månen på en af deres forbistrede raketter.
Sir.
Godt arbejde, sir.
I kan ikke dræbe mig.
I kan ikke
Oversat af: Jonathan Elsborg, 2007